** CĂLĂTORIE ÎN INDIA ** după un roman de E.M.Foster
Prima călătorie în India, d-şoară Quested?
Prima călătorie înafara Angliei.
Vă invidiez. Orizonturi noi.
Sunt grotele din Marabar.
Cam la 30 de km de Chandrapore.
Înţeleg.
D-na Moore se întoarce în Rawalpindi pe 12 mai, iar întoarcerea dvs este liberă.
Corect?
Voi rămâne acolo mai mult timp... probabil.
Dacă vă hotărâţi să vă întoarceţi cu d-na Moore, aduceţi-ne cât mai curând la cunoştinţă.
Aşa voi face.
Acum, etichetele la bagaje, biletul dvs şi cel al doamnei Moore.
Ar trebui să aveţi o călătorie interesantă.
Vice-regele este la bord.
Asta va anima lucrurile.
Ce păcat că Ronny n-a venit aici să ne întâlnească...
- E la 1.600 km distanţă. - Noi am parcurs 8.000 de km ca să-l întâlnim.
Nu mai mult de 2 anna fiecare.
Mulţumim. Mulţumim.
La gara Victoria.
Nu-ţi fă griji.
- D-na Moore? - Da.
Sunt d-na Turton.
Soţul meu e controlor.
Oh... Ne-am lăsat biletele domnului indian.
Administratorul şef din Chandrapore. Superiorul lui Ronny.
Tu trebuie să fi Adela.
Vă rog să ne scuzaţi, d-nă Turton.
Am avut o zi chinuitoare.
Am vrut doar să vă urăm bun venit şi... Am plecat.
Trebuie să bem ceva mai târziu, după ce v-aţi refăcut. La revedere.
Bănuiesc că dvs şi Ronny v-aţi întâlnit în Lake District, d-şoară Quested...
Da, ne-am întâlnit.
Iartă-mă, există puţine secrete în Chandrapore. Iar eu sunt o romantică incurabilă.
D-şoara Quested a fost cu mătuşa sa, iar eu am fost cu Ronny.
Ştiţi, d-nă Moore, Ronny se descurcă de minune.
Veţi fi mândră de el.
Sunt de-acord cu asta. A devenit un veritabil sahib.
Exact cum îl vrem, ca să zic aşa.
D-le Turton, o dată instalate,
am fi încântate să-i cunoaştem pe indienii al căror cerc dvs îl frecventaţi.
Ei bine, nu frecventăm cercurile lor.
Fără îndoială sunt plini de virtuţi, dar nu frecventăm cercurile lor.
Orientul e Orient, d-nă Moore.
E o chestiune de cultură.
Chiar ar fi putut, Ronny, să devină un sahib?
Ar fi putut.
Dar de asta ai venit aici.
Vei afla curând.
E o femeie aprigă.
Da.
Mai bine am dormi, draga mea.
Bună, mamă. Unde e Adela?
Aici.
Nu-mi vine să cred ochilor.
Antony!
Antony se va ocupa de bagaje. Iartă-mă, fac parte din comitetul de primire.
Îmi pare rău că v-am abandonat. A trebuit să urăm revenire plăcută marelui bărbat.
- Nu credeam că era o persoană atât de importantă. - Nu?
Atenţie!
- Acela a fost Turton. - Turton?
McBryde. Când a sosit prima oară, Hamidullah a spus că e un om de treabă.
Dar toţi au devenit la fel.
Oricărui englez îi dau 2 ani.
- Cu femeile e mai rău. - Lor le dau 6 luni.
Ronny, acela e un cadavru?
Da. Îmi cer scuze. Curând ieşim de aici.
De ce pierdem atâta vreme vorbind de englezi?
- Pentru că-i admirăm, doctore sahib. - Asta-i problema.
Pe mâine seară!
Englezii ăştia!
- Iată-ne ajunşi. - Foarte frumos, dragule.
- Sunt dealurile din Marabar? - Exact.
- Cu grotele? - Bănuiesc că da.
Uite, mâine vei avea o zi încărcată.
Şi trebuie să ne înfăţişăm la club.
Vino. Să bem un ceai.
Noapte bună, mamă.
Da?
- Noapte bună, dragă. - Noapte bună.
CURTEA DE JUSTIŢIE
Ţinând cont de dovezi, te declar vinovat de escrocherie
conform articolului 415 din Codul Penal Indian
şi te condamn la 2 luni de muncă silnică.
Puteţi lua prizonierul.
- Cum a fost? - Trebuie să fi văzut totul.
Da, biserica, spitalul, monumentul comemorativ, cazarma.
D-l Hadley a fost foarte atent.
Minunat. Şi acum, la club.
Castravete.
Draga mea, rareori viaţa ne oferă ce dorim în momentul în care-l considerăm potrivit.
Aventura se întâmplă, însă nu e punctuală.
Doctore sahib, când vă veţi căsători?
Am destule responsabilităţi, mătuşică.
Îl invităm pe bietul om la cină, abuzăm de talentul său profesional
şi tu întotdeauna pui această întrebare.
- Nici o problemă.
Asta ar trebui să pună capăt neplăcerilor.
Şi, Begum Sahiba, te mai rog încă o dată, nu mai bea apă de la robinet.
Te rog, fierbe-o, fierbe-o!
Iar acum putem mânca. Selim!
De ce trebuie să aminteşti mereu de căsătorie?
Îşi trimite aproape toţi banii copiilor şi trăieşte ca un modest funcţionar.
Ce vrei mai mult de-atât?
Tocmai a sosit această recipisă din partea maiorului Callendar.
Trebuie să mă prezint degrabă la bungalow-ul lui.
Şi bicicleta mea are pană.
MAIORUL A. CALLENDAR, CHIRURG AL ARMATEI BRITANICE
Maiorul a plecat acum o jumătate de oră.
- Şi nu a lăsat nici un mesaj? - Nici un mesaj.
D-nă Lesley, e o ricşă. Veniţi!
Excelent.
Bănuiesc că e-n regulă...
Draga mea, calul de dar nu se caută la dinţi.
În special în această ţară.
La club.
La club, cărăuşule, la club! Ce-aşteaptă idiotul?
O să te plătesc mâine.
Aţi putea...
Doamnă, aceasta e o moschee. Nu aveţi voie aici.
- Ar fi trebuit să vă descălţaţi. - Dar m-am descălţat.
Mi-am lăsat încălţările afară.
Atunci... îmi cer iertare.
- Lasă-mă. - Doamnă...
N-am greşit cu nimic, nu?
Dacă mă descalţ, am voie?
Bineînţeles. Dar puţine doamne îşi dau silinţa s-o facă,
mai ales că se gândesc că nu e nimeni aici să le vadă.
Dumnezeu e aici.
E foarte frumos. Pot să vă cunosc numele?
D-na Moore.
Am venit de la club.
Au o comedie muzicală plictisitoare pe care am văzut-o la Londra.
Era prea cald.
Nu cred c-ar trebui să umblaţi neînsoţită.
Există indivizi dubioşi şi leoparzi ar putea coborî dinspre dealuri.
De asemenea, şerpi.
Dar dumneata umbli neînsoţit.
- Eu vin des aici. M-am obişnuit. - Te-ai obişnuit cu şerpii?
Vedeţi, eu sunt doctor.
Şerpii nu îndrăznesc să mă muşte.
Vă rog.
D-nă Moore, mi se pare că sunteţi nou-venită în India.
Da. Cum ţi-ai dat seama?
După modul în care îmi vorbiţi.
Priviţi.
Câteodată zăresc cadavre plutind pe fluviu, dinspre Benares.
Dar nu foarte des.
- Există şi crocodili. - Crocodili?
E groaznic.
Ce fluviu înspăimântător...
Ce fluviu minunat...
Vă rog, pot să vă întreb ceva? De ce aţi venit în India?
Am venit să-mi vizitez fiul. E judecătorul oraşului.
Oh, nu. Mă iertaţi. Judecătorul nostru este d-l Heaslop.
Şi totuşi, e fiul meu. Am fost măritată de două ori.
Şi primul dvs soţ a murit?
Da. La fel şi al doilea.
Înseamnă că suntem în aceeaşi barcă.
Iar judecătorul e singura familie care v-a mai rămas?
Nu. Am o fiică în Anglia, din a doua căsătorie. Stella.
E o artistă.
D-nă Moore, asemeni dvs şi eu am un fiu şi o fiică.
Nu este, acesta, un alt punct comun?
Dar cu siguranţă nu se numesc Ronny şi Stella.
Nu, într-adevăr. Akbar şi Jamila.
Locuiesc cu mama soţiei mele.
Şi soţia dumitale?
A murit în timp ce-mi dăruia un fiu.
Aveţi cea mai prietenoasă faţă dintre toate doamnele engleze pe care le-am întâlnit.
Cred că ar fi mai bine să mă întorc înapoi.
Mi-ar fi plăcut să fiu membră în club, te-aş fi putut invita să intri.
Indienii nu au voie.
Bună seara.
Aici eşti... Unde ai fost?
O să-ţi spun mai târziu.
Am avut o mică aventură şi am văzut luna în Gange.
D-nă Moore, d-şoară Quested, poftiţi un pahar. Două.
- Sunteţi amabil. - Soţia mea e pe scenă,
iar Ronny supraveghează fortul în absenţa maiorului Callendar.
Afurisitul lui de asistent indian n-a apărut la timp, însă mi-am luat propria revanşă.
Îmi cer scuze pentru spectacol.
Ce altceva putem face pentru dvs, doamnelor?
D-le Turton, sunt nerăbdătoare să văd ceva din adevărata Indie.
Fielding, cum se vede adevărata Indie?
Încercaţi să-i vedeţi pe indieni.
- Cine e? - Directorul colegiului nostru.
Ca şi cum am putea să-i evităm...
Abia dacă am vorbit cu un indian de când am sosit aici.
Ce noroc...
Dacă chiar doriţi să întâlniţi câţiva din fraţii noştri arieni,
ce-aţi zice de un "bridge party"?
N-are legătură cu jocul.
Nu. O petrecere în care se îmbină Orientul cu Occidentul.
Putem avea de toate: hinduşi, musulmani, sikhsi, chiar un parsi.
La lucru, Molly. La lucru.
Nu credeam că vor veni atât de mulţi!
Urăsc asta la fel de mult ca şi noi.
Ronny.
Mă bucur că aţi venit.
Aţi putea spune acestor doamne că am dori să le vorbim limba?
Poate vorbim noi puţin limba dvs.
Închipuie-ţi, înţeleg!
- Piccadilly, Hyde Park Corner. - Da, sigur...
- Rotten Row. - Marble Arch.
- Cunoaşte şi Parisul. - Fără îndoială Parisul le e în drum.
Singura mea consolare
e că d-na Turton se va retrage curând într-o vilă în Tunbridge Wells.
Cine e bărbatul care-i vorbeşte Adelei?
Oh, e Fielding. Conduce colegiul guvernamental.
Nu înţeleg de ce sunt invitaţi oaspeţi pentru a nu fi trataţi cum se cuvine.
Tu şi d-l Turton sunteţi singurii care aţi încercat să fiţi amabili.
Acest lucru mă face să mă simt prost.
Sunt de acord, e penibil, aici la club.
Te invidiez că eşti cu indienii.
Dacă tu şi d-na Moore doriţi să-i întâlniţi, se poate rezolva uşor.
Mi-ar plăcea. Sunt sigură că şi ea ar vrea.
Avem un profesor hindus în vârstă care îţi va povesti totul despre reîncarnare sau destin.
- Ar putea fi convins chiar să cânte. - Mi-ar plăcea.
Spune-mi, îl cunoşti pe doctorul Aziz?
Îl ştiu. Dar chiar nu l-am întâlnit până acum.
D-na Moore spune că e fermecător.
- Bine. Îl vom invita şi pe el. - Bine.
Oh, dragă... Asta e pentru d-na Turton.
Ăsta e unul din cele mai anormale lucruri.
Niciodată nu m-am ocupat de asta.
Bineînţeles că nu e normal. Acum înţelegi.
Nu înţeleg de ce cu toţii vă purtaţi într-un mod atât de dezagreabil cu aceşti oameni.
Nu pentru a fi drăguţi cu ei suntem aici.
Ronny, ce vrei să spui?
India nu e un atelier de desen.
Suntem aici pentru a face dreptate şi pentru a păstra pacea.
Nu sunt un misionar sau un socialist sentimental.
- Sunt doar un simplu funcţionar. - Şi-atâta tot.
Ce vrei tu cu Adela să fac? Să-mi sacrific cariera?
Să pierd puterea pe care o posed pentru a face bine în această ţară?
Bine? Vorbeşti despre putere.
Toată această reprezentaţie nu e decât un exerciţiu al puterii
şi al plăcerilor subtile ale unei superiorităţi personale.
Dumnezeu ne-a pus pe Pământ pentru a iubi şi a ne ajuta semenii.
Da, mamă.
D-l Fielding?
- D-le Fielding... - Oh, bună. E doctorul Aziz?
Da. Mă tem că am venit prea devreme.
E-n regulă. Sunt gata într-o clipită. Vă rog, simţiţi-vă ca acasă.
Chiar pot, d-le Fielding? Sunteţi prea bun.
- D-le Fielding! - Da?
De multă vreme vroiam să vă cunosc.
De multe ori am auzit de faptul că sunteţi bun la inimă şi sociabil.
Dragul meu prieten!
Şi v-am văzut la bazar.
- D-le Fielding! - Da?
Înainte de a apărea, ghiciţi cu cine seamăn.
Să vedem. Ai în jur de 1,75 înălţime...
- Sunteţi straşnic de tare! - Atâta pot vedea şi eu prin geam.
- S-a întâmplat ceva? - Tocmai mi-am rupt butonul de la guler.
- Luaţi-l al meu. - Ai unul disponibil?
Da. O clipă.
- Nu trebuie, dacă-l porţi. - Nu, nu. E în buzunar.
Dar nimeni nu poartă un buton de guler în buzunar.
Eu întotdeauna o fac. În caz de urgenţă.
Iată-l.
Mulţumesc mult. Şi... sunt încântat să te cunosc.
Ia loc până termin să mă îmbrac, dacă nu pui preţ pe lucrurile convenţionale.
Nu pun deloc.
Întotdeauna am crezut că englezii îşi păstrează camerele într-o ordine ireproşabilă.
Credeam că totul este aranjat raţional şi pe rafturi.
Două doamne engleze vor veni la ceai să te întâlnească.
Cred că pe una din ele o cunoşti.
- Nu cunosc doamne engleze. - Nici pe d-na Moore?
- Şi pe d-şoara Quested, prietena dânsei. - E o doamnă în vârstă?
E o tânără doamnă şi vrea să cunoască India.
Sunt aici... sau vor ajunge în câteva clipe.
L-am invitat, de asemenea, pe profesorul nostru de filosofie, Narayan Godbole.
Oh, enigmaticul brahman...
Sper că-i va plăcea mâncarea. Ştii, e ortodox.
Bună ziua. Bine aţi venit.
- Ce drăguţ din partea dvs... - Îmi pare bine.
Trebuie să fi fost o mică sală cu public.
D-nă Moore, vă amintiţi bazinul din moschee?
- Desigur. - Vă rog, veniţi să vedeţi.
Datorită priceputelor abilităţi ale împăraţilor noştri, aceeaşi apă vine şi umple acest bazin.
Strămoşii mei adorau apa. Noi am venit din deşert.
Din Persia şi Afghanistan.
Şi pretutindeni pe unde am fost, am creat fântâni şi grădini şi...
Ah, Godbole. Îl cunoşti pe doctorul Aziz, iar dânsele sunt noii noştri oaspeţi.
D-na Moore, d-şoara Quested, profesorul Godbole. Nu am realizat că eşti aici.
În curând, soarele ne va conduce înspre umbră.
Şi mă bucuram de apă.
D-nă Moore, doriţi să serviţi ceaiul înăuntru sau afară?
Doctore Aziz, mă întreb dacă mi-aţi putea explica o dezamăgire pe care am avut-o dimineaţă.
Ah, da. Mă tem să nu fi comis o ofensă.
Nu se poate asta. Pot să cunosc datele?
Da. O doamnă indiană şi un domn, pe care i-am întâlnit la petrecerea de la club, ieri,
ar fi trebuit să ne ia cu trăsura lor în această dimineaţă.
Am tot aşteptat. N-au mai sosit.
Chiar şi-au anulat invitaţia la Delhi pentru a ne binedispune pe noi.
- Eu nu mi-aş face griji pentru asta. - Păi e foarte îngrijorător.
Mă gândesc că, poate, tânără doamnă, le-a fost ruşine de casa lor
şi de aceea nu au mai trimis trăsura. - E foarte posibil.
- Atât urăsc astfel de mistere... - Ca tot englezul.
Mie îmi plac misterele, însă detest situaţiile confuze.
Eu cred că "mister" nu e decât un termen rafinat pentru "confuzie".
Profesorul, Aziz şi eu ştim că India înseamnă confuzie.
Sunt de acord, din păcate.
Nu va fi nici o confuzie când veţi veni la mine acasă.
Ar fi drăguţ. Nu, Adela?
Bineînţeles. Daţi-mi vă rog adresa dvs, doctore Aziz.
- Da? - O clipă. Am o idee mai bună.
Lăsaţi-mă să vă invit la un picnic la grotele din Marabar.
Doamnelor, ar fi cea mai minunată ieşire!
Un tren de munte vă va purta la 600 m altitudine.
Iar grotele, d-nă Moore, sunt o minune a Indiei.
- Ce ziceţi, profesore? - Sunt cunoscute...
Doctore, câte grote există?
Nu ştiu exact. Din păcate. N-am fost niciodată acolo.
Dragul meu prieten!
Profesore Godbole, aţi văzut grotele?
Da.
Ne-aţi putea spune ceva despre ele?
Cu plăcere.
Doar câteva sunt deschise. Poate şapte sau opt.
Şi?
Există o intrare pe care se intră
şi, după această intrare, făcută de om, există o încăpere circulară.
- Mare? - Nu e mare.
- Cu siguranţă e colosală, nu? - Oh, nu, nu.
E ornamentată într-un fel?
Toate sunt la fel, goale şi întunecoase.
Trebuie să fie ceva care să le justifice reputaţia.
Bineînţeles.
D-le Fielding, mi-ar plăcea să vizitez şcoala.
Tu nu veni, Adela. Ştiu că ai oroare de instituţii.
Ştiţi, d-şoară Quested, prima dată când am văzut-o pe d-na Moore a fost la lumina lunii.
Am crezut că e o fantomă.
- Un foarte bătrân suflet. - Un suflet bătrân?
Profesorul foloseşte această expresie în sens hindus.
"Cineva care a mai fost aici de mai multe ori".
- D-na Moore, o reîncarnare? - Chiar aşa.
- Vă rog, continuaţi, profesore. - Ah, da.
- E o filosofie destul de complicată. - Dar în termeni simpli...
În termeni simpli, d-şoară Quested, viaţa e o roată cu multe spiţe.
Un ciclu continuu de vieţi: naştere, moarte, renaştere...
...până se atinge nirvana.
Am inventat un dans bazat pe această filosofie.
Dansaţi, profesore?
Ronny, ai venit mai devreme. Ţi-l prezint pe profesorul Godbole, iar dânsul...
Ce e cu Fielding? Unde e mama mea? Şi ce naiba faci?
Vizitează şcoala, iar noi mâncăm castane. Serveşte-te.
Nu, mulţumesc. Plecăm de îndată.
- Dar nu putem pur şi simplu pleca. - Bineînţeles că putem.
Băiete!
Crede-mă că acel picnic nu va avea loc niciodată.
Exact ca fiasco-ul de dimineaţă. Va uita că te-a invitat.
- Cred că te înşeli. - I-ai văzut gulerul atârnând?
Îl apreciez pe doctorul Aziz.
Aziz a purtat cele mai elegante haine, însă a uitat de butonul de la guler.
Aşa sunt toţi indienii.
Pariez că a uitat că grotele se află la mile distanţă de gară.
- Ai fost acolo? - Nu. Dar ştiu totul despre ele, bineînţeles.
- "Bineînţeles". - Chiar nu suport astfel de dispute.
Îmi pare rău.
Nu ştiu de ce m-am enervat aşa.
Vroiam să vă duc la un meci de polo. Ar trebui să fie plăcut.
Nu pentru mine, dragule. Eu mă duc să mă odihnesc.
Tu şi cu Adela vă puteţi uita la polo.
- Ronny. - Da?
- Vreau să spun ceva. - Da?
Ceva important.
Ronny...
Am decis, în cele din urmă...
...să nu ne mai căsătorim.
Niciodată nu mi-ai fi spus "da".
Însă ai putut să-mi spui clar "nu". A fost o mişcare bună.
Ne arătăm a fi teribil de englezi în legătură cu asta, nu-i aşa?
Bănuiesc că e normal.
Ţinând cont că suntem englezi, da, bănuiesc că e normal.
Să facem o mică escapadă.
- N-ar trebui să ne întoarcem la bungalow? - De ce?
Mă gândesc c-ar trebui să-i spunem mamei tale de ce vrem să facem.
Dacă nu te superi, s-o lăsăm aşa o zi sau două. Nu vreau să o supăr mai mult decât am făcut-o.
Mai mult, te duci în acea "expediţie".
De ce ţi-ai asumat o asemenea extravaganţă?
Pentru a evita să-i invit la mine.
Ceea ce deja ai făcut.
Acum trebuie să punem cu toţii umărul.
Nevasta mea îţi va împrumuta farfuriile, cuţitele şi păturile.
Apoi se pune problema alcoolului.
Whisky pentru d-l Fielding şi vin de Porto pentru doamne.
Şi mâncare. Englezii sunt mari mâncători.
- Şi profesorul Godbole? - Mănâncă mai mult decât un englez.
- Nimic altceva decât legume, fructe şi orez. - Şi doar pregătite de un brahman.
Şi dacă vede o felie de carne de vită prin preajmă, va vomita.
Englezii pot mânca oi.
Până şi şuncă.
- Şuncă? Sugerezi să le servesc şuncă? - Ajunge, ajunge.
Doamnele engleze nu pot sta pe pământ. Nici măcar pe un covor persan.
- Ai nevoie de scaune şi mese. - Deci vei avea nevoie de servitori.
Apoi e şi problema transportului după călătoria cu trenul.
Grotele se află la o distanţă considerabilă de gară.
Tocmai am fost la gară. Trenul pleacă înaintea zorilor.
Atunci trebuie să fii atent la punctualitate.
Mai bine ţi-ai petrece noaptea acolo.
- Ce-a fost asta? - Nimic.
Mereu se întâmplă înaintea musonului, în general cu praf şi tunete. Cafea?
Nu, mulţumesc. Mă duc la culcare.
Ştiu că am părut ridicol în după masa asta.
Adevărul e că n-am fost foarte sigur pe mine şi regret.
Foarte frumos spus. Mulţumesc, dragule.
Desigur, n-aveam nici un drept să-ţi spun ce poţi şi ce nu poţi face.
Vizitează India dacă-ţi place şi cum îţi place.
Câteodată cred că se face prea mult tam-tam în jurul unei căsătorii.
Secole şi secole de îmbrăţişări carnale
şi încă nu reuşim să ne înţelegem unul pe altul.
Noapte bună.
Adela, eşti bine?
Da, bineînţeles.
- Deci, ce s-a întâmplat? - Nimic.
Vreau să-mi retrag cuvintele pe care le-am spus la partida de polo.
Oh, Ronny... sunt atât de proastă...
E o chestie amuzantă, însă nu mă simt deloc nervoasă.
Nu s-a schimbat nimic, nu? Mă simt ca de obicei.
Nu există senzaţie mai plăcută.
Aşa cred şi eu.
Îmi pare rău că am fost atât de dificilă.
Oh, n-ar trebui.
Ţine de ţara asta şi de aceste împrejurimi ciudate.
Vrei să spui că grijile mele au de-a face cu India?
India te obligă să te regăseşti faţă în faţă cu tine însăţi.
Ar putea fi destul de deranjant.
E ciudat.
Trebuie să fie foarte frig în Anglia.
Acum trebuie să ne întoarcem şi tu trebuie să dansezi cu Ronny.
Separat de orice altceva, va servi ca un anunţ.
Hassan.
- Va fi cald. - Faimoasele voastre călduri.
- Mamă? - Voi doi luaţi-o înainte.
Felicitări. Tocmai am aflat vestea bună.
Permiteţi-mi să vă strâng mâna.
MARY ANN, SOŢIA CĂPITANULUI GREEN
D-le Fielding, sunt doctorul Lal.
- Ah, da. Ce mai faceţi? - Tocmai l-am văzut pe doctorul sahib.
- Ordinele maiorului Callendar. - Şi?
O febră uşoară, probabil. Schimbarea de anotimp.
- Trebuie să te refaci degrabă. - Da. Se spune că ar fi holeră în oraş.
Tot timpul se vorbeşte de holeră în oraş.
Bună. Pot intra?
D-le Fielding... Da, vă rog, intraţi.
- Hamidullah. - D-le Fielding, drăguţ din partea dvs că aţi venit.
Ce face pacientul?
Foarte frumos din partea d-lui Fielding să binevoiască să-l viziteze pe prietenul nostru.
Suntem profund mişcaţi.
Nu vorbi astfel cu el. Nu şi-o doreşte.
Şi n-are nevoie de trei scaune! Nu e cât trei englezi!
Deci, eşti bolnav sau nu?
Fără îndoială maiorul Callendar v-a spus că mă prefac.
Şi nu-i adevărat?
Vine musonul. Am febră.
Aşezaţi-vă. Aşezaţi-vă. Toţi!
D-le Fielding, mă scuzaţi. O întrebare.
- Dă-i drumul. - Nu e nimic personal.
Cu toţii suntem încântaţi de prezenţa dvs.
Dar cum justifică Anglia posedarea Indiei?
- Chestiune politică deplasată. - Nu, nu.
- Mă aflu aici pentru că am nevoie de o slujbă. - Şi indienii calificaţi au nevoie de o slujbă.
Eu am ajuns primul.
Şi sunt încântat să mă aflu aici. Acesta e răspunsul şi aceasta e singura mea scuză.
- Şi cei ce nu-s încântaţi să fie aici? - Daţi-i afară.
Unii indieni spun şi asta.
Ce faci afară?
Întoarceţi-vă, vă rog.
Bineînţeles.
Celebra ospitalitate orientală.
Uitaţi-vă... uitaţi-vă la mizeria asta. Uitaţi-vă la muşte.
- Uitaţi-vă la tencuiala care cade de pe pereţi. - Te rog...
Iată casa mea,
unde sunteţi insultat de prietenii mei.
Ajunge. Şi tu mai bine ai trece înapoi în pat.
- Iar atunci dvs ar trebui să plecaţi. - Ai nevoie de odihnă.
Mă pot odihni toată ziua mulţumită doctorului Lau, spionul maiorului Callendar.
Bănuiesc că ştiţi asta.
Maiorul nu are încredere în nimeni, englez sau indian. Asta-i firea lui.
Mi-ar plăcea să nu-i fi inferior. Dar eşti şi asta-i situaţia.
Gata. Încearcă să dormi puţin.
Înainte de a pleca, aţi putea să trageţi acel sertar de sub ceas?
E un album din carton gri acolo.
Aşa. Deschideţi-l.
A fost soţia mea.
Sunteţi primul englez în faţa căruia se arată.
Acum puneţi-o deoparte.
Nu înţeleg de ce îmi faci acest compliment, însă apreciez asta.
Oh, nu e nimic. Nu a fost o femeie de o mare erudiţie, sau măcar frumoasă.
Dar am iubit-o.
Acum, puneţi-o deoparte. Oricum aţi fi văzut-o.
- Mi-ai fi permis? - De ce nu?
Cred în purdah, dar i-aş fi spus: "E fratele meu".
[N.T.Purdah = obicei din India prin care femeia e izolată de viaţa publică, având doar una personală]
- Te-ar fi crezut? - Bineînţeles că nu.
Puneţi-o deoparte. E moartă.
V-am arătat-o pentru că n-am altceva ce să vă arăt.
D-le Fielding... de ce nu sunteţi căsătorit?
Femeia pe care am iubit-o n-a vrut să se mărite cu mine. Asta-i important.
A fost cu mult timp în urmă. Înaintea războiului.
- Nu aveţi nici un copil? - Nu.
Iertaţi următoarea întrebare. Aveţi vreun copil ilegitim?
Nu.
- Atunci numele dvs se va stinge? - Exact.
Este ceea ce un oriental niciodată n-o să înţeleagă.
Oricum, sunt prea mulţi copii.
De ce nu vă căsătoriţi cu d-şoara Quested? E foarte drăguţă.
Nu m-aş putea căsători cu ea nici dacă aş vrea. E logodită cu judecătorul.
Deci nici d-şoara Quested nu e pentru d-l Fielding.
Oricum, nu e frumoasă şi aproape nu are sâni.
Pentru judecător ar putea fi suficient.
Pentru dvs voi găsi o femeie cu sâni ca mango-urile din Bombay!
Nu, n-o s-o faci.
Nu trebuie să-i spuneţi lui Callendar, dar anul trecut m-am prefăcut bolnav şi am fost în Calcutta.
- Acolo sunt fete cu sâni... - Vindecarea ta e remarcabilă.
- Aşa e. - Spune, te rog, băiatului să-mi aducă calul.
- Nu pare să înţeleagă al meu urdu. - I-am spus să nu o facă.
Dar acum vă eliberez. Hassan!
Apropo, legat de această expediţie la Marabar. Vă costă îngrozitor de mult.
Vrei să te ajut să o anulezi?
Nu. Pregătirile sunt aproape terminate.
Pe mâine ar trebui să ştiu data exactă.
Bine atunci. N-o lungi prea mult.
Hassan?
În cele din urmă aţi venit! Mă temeam... Ce frumos, cât de frumos...
Îmi pare rău, d-le Aziz, dar niciodată nu sunt bine dispusă la această oră a dimineţii.
- Oricum, suntem aici. - Da. Mă scuzaţi. Vă rog, veniţi.
LINIA FERATĂ MARABAR
Doar nu sunt toate pentru noi?
Pentru această importantă ocazie, m-am bucurat de ajutor din partea tuturor prietenilor.
Cred că nu veţi avea nevoie de servitorul dvs.
- Bineînţeles că nu. - Vom fi ca între musulmani.
Antony... Nu-mi place deloc de el.
Antony, poţi pleca. Nu mai avem nevoie de tine.
Stăpânul mi-a spus să rămân.
Stăpâna îţi spune să pleci.
Stăpânul a spus: "Fii cu ochii pe doamne tot timpul".
Te rog să pleci.
- Pentru ce-a fost aia? - O surpriză. Veţi vedea.
Veniţi, veniţi vă rog.
Veţi călători cu purdah. Vă place?
- Cu siguranţă va fi o experienţă inedită. - Da.
Unde e d-l Fielding?
Va ajunge. Englezii niciodată nu ratează un tren.
D-le Fielding! D-le Fielding!
Îmi pare foarte rău, Aziz.
D-le Fielding, m-aţi ruinat!
Rugăciunile lui Godbole parcă nu se mai terminau.
- Săriţi! - Nu!
- Am nevoie de dvs. - Îmi pare rău, Aziz, dar chiar nu e bine.
Ne vom alătura şi noi vouă... într-un fel.
D-nă Moore, expediţia noastră e un fiasco.
Baliverne. Vom fi împreună între musulmani.
- Dragă d-nă Moore... - Întoarce-te în vagon, doctore Aziz.
Mă zăpăceşti.
Săracul Aziz. Trebuie să găsim o maşină.
Ai vreo sugestie?
E vreo problemă?
- Aţi văzut bariera lăsându-se jos? - Da.
- Azi e marţi. - Continuă.
Nu e o zi înţeleaptă să întreprinzi o astfel de călătorie.
Foarte puţin propice, d-le Fielding.
Godbole.
N-aş fi vrut să ratez asta pentru nimic în lume.
- A sosit ceaiul. - Mulţumesc.
Ce uşurare, după Antony...
Ciudat loc pentru a găti...
Întotdeauna mă simt mai degrabă jenat când cineva care-mi displace mă ajută cu ceva.
Şi chiar nu o apreciez deloc pe d-na Callendar.
Dar va vizita o clinică, iar drumul va trece exact prin apropierea grotelor.
Se pleacă într-o jumătate de oră. Vrei o cafea?
- D-şoară Quested! - Oh, nu.
D-na Moore s-a trezit?
Da. Dar vă rog... intraţi înăuntru!
Nu vă faceţi griji, d-şoară Quested. Uitaţi, sunt Douglas Fairbanks.
Spune-mi, dragă, ce se petrece acolo?
D-nă Moore, aproape am ajuns.
Am să vă explic acum despre scară. Va fi o mare surpriză.
Nu vă puteţi imagina cât mă onorează.
Simt ca şi cum aş călători înapoi înspre trecutul meu, iar eu aş fi un împărat mogul.
Câteodată îmi închid ochii şi visez... Port din nou haine superbe...
Şi mă avânt într-o bătălie alături de Alamgir. Şi acesta, încălecat pe un elefant.
Îngrozitor, sufocant loc.
- Totul este foarte bine organizat. - Poftiţi, doamnelor, vinul dvs de Porto.
Grotele cele mai bune sunt la altitudine, sub Kawa Dol.
Dar vom începe cu asta.
Ghidul spune că toată lumea trebuie să intre în linişte deplină.
Toate sunetele dau naştere unui ecou şi prea multe sunete, unui efect inarmonic.
Sper că totul va fi în regulă. În zilele de început ale căsniciei cu tatăl lui Ronny,
mai degrabă m-am ridiculizat în camera ororilor.
Orori? Ce orori?
Muzeul de ceară.
Era un tânăr extrem de convenţional, ceea ce a înrăutăţit mai degrabă lucrurile.
- Nu era tatăl lui Stella? - Nu, nu.
Era extrem de neconvenţional.
Ferice de mine...
Kawa Dol!
Doamnă Moore!
Vă rog, vă rog!
- Te simţi bine? - Da, da.
- Eşti convinsă? - Da.
Godbole n-a menţionat niciodată de ecou.
Nu. Şi era prea multă lume.
- Vrei să bei ceva? - Oh, mulţumesc.
Ca majoritatea persoanelor în vârstă, bănuiesc,
uneori am impresia că suntem simple creaturi efemere...
...într-un univers lipsit de Dumnezeu.
Dă-mi puţină apă.
- Poftim. - Mulţumesc, draga mea.
Nu ştiam că erai plecată.
Ar trebui să ne gândim să mergem mai departe înainte ca soarele să ajungă prea sus pe cer.
Vă rog să mă scuzaţi, doctore Aziz.
Eu sunt destul de obosită. Cred că voi rămâne aici.
Niciodată n-am fost bună la pas şi amândoi veţi merge mult mai repede fără mine.
D-nă Moore, nu e nimic pentru ce să vă scuzaţi.
Aveţi dreptate. E mult de urcat.
Mă bucur de alegerea dvs,
pentru că mă trataţi cu prea multă francheţe, ca pe un prieten.
Sunt prietena dvs.
- Pot să vă sugerez ceva? - Desigur.
Nu luaţi atâta lume cu dvs de data asta. Va fi mult mai agreabil.
- Am fost destul de mulţi. - Aveţi dreptate.
Nu vom lua decât ghidul, e bine?
Asta e. Şi distracţie plăcută.
E aproape un miraj.
Doctore Aziz, aş putea să vă întreb ceva mai degrabă personal?
- Aţi fost căsătorit, nu-i aşa? - Da.
V-aţi iubit soţia când aţi luat-o în căsătorie?
Nu ne-am văzut niciodată până în ziua căsătoriei.
Totul a fost un aranjament între familii.
I-am văzut faţa doar într-o poză.
Şi iubirea?
Eram un bărbat şi o femeie.
Şi eram tineri...
Doctore Aziz, aţi mai avut alte femei?
Una. Una, în cazul meu.
Mă întorc imediat.
D-şoară Quested!
D-şoară Quested?
- Ce se întâmplă? - Elefantul face baie, memsahib.
A fost altceva.
D-şoară Quested!
D-şoară Quested?
Prostule!
- Bună dimineaţa, d-nă Moore. - D-l Fielding...
Îmi pare foarte rău pentru dimineaţă. Totul este în regulă?
I-aţi văzut pe d-şoara Quested şi pe d-l Aziz?
Nu. Am urcat la pas, de la drum. Mor de sete.
Mă alătur dvs imediat.
Doamne sfinte!
D-le Fielding, sunt atât de fericită că vă aflaţi aici...
Tocmai veneam la dvs. S-a întâmplat ceva?
Nu ştiu. Au plecat cu ghidul acum o oră... de fapt, mai mult şi, cumva...
Nu cunosc acest loc, însă sunt convins că se vor întoarce curând.
Fielding! Fielding!
Fielding, atât am avut nevoie de dumneata!
- Unde e d-şoara Quested? - Ce e?
A plecat pe drum.
Cred că s-a dus cu d-na Callendar.
- Semăna cu maşina dânsei. - Bineînţeles că era maşina ei. M-a condus aici.
De ce d-şoara Quested a plecat cu d-na Callendar?
Nu ştiu.
Dar doctore Aziz, când v-aţi despărţit de ea?
Nu înţeleg.
Nici eu. M-am îndepărtat puţin să fumez o ţigară...
Şi?
Ghidul nu şi-a putut reaminti în ce grotă a intrat.
Aşa că am aruncat o privire în toate grotele şi când am ieşit afară...
Cred că a fost în a treia grotă, am... am găsit asta.
Şi apoi, cred că atunci era, am auzit maşina.
Aşa că am alergat pe marginea stâncilor şi am văzut-o pe d-şoara Quested urcând în maşină.
Şi... şi apoi a plecat cu d-na Callendar.
Asta e tot.
Şi asta.
Cred că am face bine să ne întoarcem cu toţii.
Oh, d-nă Moore...
Marea noastră zi e compromisă.
Nu mi-o voi ierta niciodată.
Aziz n-are nici o vină. Altceva trebuie să se fi întâmplat.
Bineînţeles că s-a întâmplat altceva.
E un loc periculos pentru nou veniţi.
Întinde-te, draga mea. Încearcă să te linişteşti.
În curând te vei simţi mai bine.
După ce ne vom lua la revedere de la d-na Moore, te duc să bei ceva revigorant.
Am ajuns. Doamne, ce mulţime!
Doctore Aziz, am dureroasa misiune de a te aresta.
- Pentru numele lui Dumnezeu, despre ce vorbeşti? - D-le, am instrucţiuni să păstrez tăcerea.
Arată-mi mandatul.
Mă scuzaţi, d-le. În aceste circumstanţe excepţionale nu e nevoie de nici un mandat.
- Adresaţi-vă, vă rog, superintendentului McBryde. - Cu siguranţă o vom face.
Vino, prietene. O ridicolă eroare.
Doctore Aziz, ne urmaţi, vă rog? Un mijloc de transport închis ne aşteaptă.
Pentru numele lui Dumnezeu! Niciodată să nu te comporţi ca un vinovat!
McBryde e o persoană demnă. Îl vom vedea împreună.
Dar copiii mei, numele meu...
Nimic de genul ăsta. Venim, d-le Haq.
- Ce se întâmplă? - Vino. O maşină aşteaptă afară.
E compartimentul d-lui Fielding şi al doctorului Aziz.
- Îţi voi explica afară totul. - Nu pot pleca fără să vorbesc cu ei.
Te rog, vino, mamă. Ştiu ce fac. Daţi-vă la o parte, vă rog!
Vino.
Ia-mă de braţ. Te însoţesc.
Fielding!
Fielding, am o vorbă cu tine.
Te rog... Te rog, nu mă lăsa.
Trebuie să plec. Voi fi cu tine din nou imediat ce voi putea.
- Te rog, mamă, vino. - Nu vin!
Se întâmplă ceva foarte grav.
- Absolut imposibil. Grotesc. - Mă tem că nu.
Cine aduce aceste infame acuze?
D-na Callendar, care a văzut sărmana tânără dându-se de-a dura în râpă...
...şi victima însăşi.
D-şoara Quested îl acuză pe doctorul Aziz de tentativă de viol?
- Da. - Atunci e nebună.
- Nu pot trece cu vederea această remarcă. - Îmi pare rău, d-le.
Însă acuzaţia trebuie că se bazează pe o teribilă neînţelegere.
- În 5 minute se va lămuri totul. - Nu e vorba de nici o neînţelegere.
De 25 de ani mă aflu în această ţară. Mereu rezultatul a fost catastrofal
când englezii şi indienii... au încercat să fie intimi.
Urăsc acest blestemat carnaval. Ce fericit voi fi când se va termina!
Mereu am impresia că va degenera.
Ai un oaspete.
Cred că o să plec. Ne vedem diseară.
A lovit-o cu asta.
Aşa a scăpat.
Din moment ce a atacat-o, aproape a adus dovada faptei cu el.
- Nu mă surprinde. - Nu sunt de aceeaşi părere.
Când te gândeşti la un delict, te gândeşti la un delict englezesc.
Aici, psihologia e diferită. În special cu privire la femei.
Am aruncat o privire în portofelul lui.
Iată o scrisoare din partea unui prieten care, aparent, conduce un bordel.
Nu mă interesează corespondenţa lui particulară.
Va trebui citată în faţa Curţii ca aspect al moralităţii sale.
Respectabilul nostru tânăr doctor se ducea la târfe în Calcutta.
Haide...
Poate ai dreptul să arunci cu pietre pentru asta, nu însă şi eu.
Spune-le să aştepte.
Da, deja a început.
Vakil Hamidullah şi Mahmoud Ali, consilieri juridici ai prizonierului.
Unde se află în acest moment d-şoara Quested?
Stă la familia Callendar până ce trece pericolul.
- Ce pericol? - Are febră.
Dar mai rău, o mulţime de spini de cactus i-au străpuns braţele şi picioarele.
Există riscul să-i pătrundă în sânge.
Da.
Coborârea acelei râpe a fost atât de precipitată
încât a declanşat o mică avalanşă de pietre care a oprit maşina d-nei Callendar.
A claxonat, gândindu-se că se lucrează şi atunci a zărit-o.
A trecut printre cactuşi şi începuse să intre în panică.
Bănuiesc că nu există nici o posibilitate să o văd pe d-şoara Quested, nu?
Nu se află în starea de a primi pe nimeni.
Callendar a sedat-o şi a propus să o ţină sub sedative câteva zile.
- E afectată de şoc. - Înţeleg. Dar pe urmă?
De ce naiba vrei s-o vezi?
Vreau să o întreb dacă e sigură, sută la sută sigură că a fost Aziz.
Ar putea-o întreba Callendar.
Vreau să o întrebe cineva care are încredere în Aziz.
Ce diferenţă ar face asta?
E înconjurată de oameni care nu au încredere în indieni.
Nu vreau să fiu un alarmist,
dar, după mine, situaţia va deveni foarte neplăcută în următoarele câteva zile.
Aşa cred şi eu.
Pot să-l văd pe Aziz?
Doar cu un ordin din partea judecătorului.
- Cui trebuie să mă adresez? - Judecătorului oraşului.
Nimic altceva decât haine, domnule.
Dar acestea se aflau sub pat.
- Foarte de folos, Haq. - Mulţumesc, domnule.
Şi avea, de asemenea şi asta.
- E soţia lui. - De unde ştii asta?
Mi-a arătat acea poză.
E moartă.
Înţeleg. Trebuie să-mi continui raportul.
Sper să ne vedem la club, sâmbătă. Bănuiesc că Turton ne vrea pe toţi prezenţi.
Sunteţi prea bun să ne salutaţi în public.
Pentru numele lui Dumnezeu!
D-l McBryde a spus ceva despre buletinul meu?
- Nu. - Vreau o cauţiune.
- Cererea mea l-a contrariat? - Nu era supărat.
- Şi dac-ar fi fost, conta? - Ar fi putut să-l prejudicieze pe Aziz.
Prostii. Nu trebuie gândit astfel.
Aziz e nevinovat şi tot ce facem trebuie să se sprijine pe asta.
D-le Fielding, sunteţi de partea noastră împotriva poporului dvs?
Aşa s-ar părea. Cred că e mai bine să mergem în altă parte.
- Cine ar trebui să-i asigure apărarea? - Dumneata, bineînţeles.
Avem nevoie de cineva neutru, care să nu poată fi intimidat.
- Aţi auzit de Amritrao? - Amritrao? Cel din Calcutta?
- Are o reputaţie recunoscută. - Notoriu anti-britanică.
- "Mişcarea pentru Libertate". - Asta mă îngrijorează.
Amritrao va fi considerat ca o provocare politică.
Când am văzut actele personale ale prietenului meu aduse
de acel inspector de poliţie,
mi-am spus: "Amritrao e omul potrivit pentru asta".
Să nu ne grăbim. Vom câştiga.
Ea niciodată nu va putea să-şi demonstreze acuzaţiile.
Se plânge de un ecou care-i bântuie mintea.
- Ce ecou? - Nu reuşeşte să scape de el.
Nu cred că va reuşi vreodată.
Revin imediat.
- Mamă, nu a fost politicos. - Nu a fost politicos?
Şi atunci cum rămâne cu doctorul Aziz şi cu aceşti teribili poliţişti?
- Mamă, fă linişte, te rog. - Nu fac linişte.
Aziz e cu siguranţă nevinovat.
- N-ai de unde să ştii. - Cunosc caracterul oamenilor.
Nu e genul de lucruri pe care l-ar face.
Indiferent de ce crezi, cazul a intrat în atenţia justiţiei.
Maşinăria s-a pus în mişcare.
Da. Ea a pornit maşinăria.
Şi va merge până la capăt.
Ah, Godbole.
- Vă văd grăbit. - Da, trebuie să mă schimb şi să mă întorc în oraş.
Am putea vorbi, doar pentru o clipă?
Da. Intră, dacă nu te deranjează că mă schimb.
Vroiam să-mi cer scuze pentru astăzi dimineaţă.
E-n regulă.
Sper ca expediţia să fi fost un succes.
- Noutăţile n-au ajuns la urechile tale? - Ba da.
Nu. S-a întâmplat un lucru teribil. Aziz a fost arestat.
Oh, da. Toată şcoala vuieşte.
O expediţie cu genul ăsta de incident rar poate fi numită un succes.
- Nu pot să ştiu. N-am fost acolo. - Nu.
Nu vreau să vă reţin,
însă am o nelămurire personală care solicită ajutorul dvs.
După cum ştiţi, în curând vă voi părăsi.
Mă întorc în locul copilăriei mele pentru a mă ocupa de educaţie, acolo.
Vreau să deschid o şcoală care să se asemene cât mai mult posibil cu aceasta de aici.
Sfatul pe care vreau să vi-l cer este ce nume ar trebui să-i dau şcolii?
- Un nume pentru şcoală? - Un nume potrivit.
Godbole, realizezi că Aziz e în închisoare?
Da. Vroiam doar să spun că atunci când sunteţi mai puţin îngrijorat v-aţi putea gândi la asta.
M-am gândit, cu permisiunea dvs,
la liceul "Richard Fielding".
Sau, dacă nu merge, "Regele Împărat George al V-lea".
Godbole, lasă-mă să te întreb ceva. Credeam că-l simpatizezi pe Aziz.
- Cu siguranţă. - Atunci cum poţi fi atât de indiferent?
Nu-ţi pasă de ce i s-a întâmplat?
Nu poate schimba cu nimic situaţia dacă-mi pasă sau nu.
Consecinţa e deja un fapt împlinit.
- Destinul, karma. - Chiar aşa...
D-le Fielding, cu toţii facem parte dintr-un plan pe care nu-l putem percepe.
De ce a adus-o cu ea, d-na Moore, pe d-şoara Quested la Chandrapore?
Pentru a o mărita cu judecătorul.
Da...
Sau pentru a merge la Marabar cu doctorul Aziz.
- Sau, poate, să vă cunoască pe dvs. - Foarte ademenitor...
Dar în momentul de faţă singurul meu scop este să fac ceva pentru Aziz.
Iertaţi-mă, dar orice aţi face nu va putea schimba consecinţa.
Deci nu fă nimic. Asta e filosofia ta?
Filosofia mea e: "Poţi face ce vrei,
dar consecinţa va fi aceeaşi".
DREPTATE PENTRU AZIZ
Ai obţinut cauţiunea?
Există temerea că prezenţa ta ar putea provoca tulburări.
Chiar revolte.
Tocmai am primit o telegramă din Calcutta.
- Din Calcutta? - Amritrao îţi va asigura apărarea.
Amritrao?
Citeşte, citeşte.
- Ce înseamnă "cheltuială"? - Onorariu. Nu va accepta un onorariu.
ELIBERAŢI-L PE DOCTORUL AZIZ!
AZIZ, EROUL NOSTRU!
- Bună seara. - Bună seara.
Nu există nici cel mai mic motiv să vă alarmaţi.
Vreau ca totul să se desfăşoare ca de obicei.
Aşa că să nu începeţi să purtaţi arme.
Doamnelor, nu ieşiţi mai mult decât e necesar şi nu vorbiţi de faţă cu servitorii.
Nu uitaţi, un indian izolat a încercat...
...a fost acuzat pentru o tentativă de agresiune.
Şi va fi judecat pentru asta.
Aceste tobe sunt numai pentru carnaval, desigur.
Da, normal. Şi fără îndoială vor face gălăgie toată noaptea.
Mă scuzaţi, domnule... toată lumea...
Heaslop e în urma mea şi vreau să spun ceva înainte să intre.
- Desigur. - Are nevoie de tot sprijinul nostru.
Se învinovăţeşte pe sine pentru că a permis o astfel de expediţie,
ca şi mine, de altfel, pentru că l-am concediat câteva zile pe mizerabil.
Şi apoi, mama dânsului. A fost una din cele mai tulburătoare experienţe.
Vestea bună e că victima se simte considerabil mai bine şi...
Ah, Heaslop, intră. Ne bucurăm că te afli printre noi.
Pentru numele lui Dumnezeu, luaţi loc, vă rog.
Aici, Ronny, vino aici.
Mulţumesc, domnule. Mulţumesc.
- Vă rog, luaţi loc. - Unii nu s-au ridicat de pe scaun.
Suntem bucuroşi să auzim noutăţile despre d-şoara Quested.
Mulţumesc, domnule. Nu vroiam să întrerup întâlnirea în felul ăsta.
Chiar deloc. Spuneam, înainte să sosiţi, că aţi refuzat să acceptaţi cauţiunea.
Şi eram pe cale să adaug
că există un anume membru, aici de faţă,
care se ştie că se află în contact cu apărarea prizonierului.
Vreau să spun că nu se poate să fugi şi cu iepurii şi cu copoii.
Cel puţin nu în această ţară.
- Aş vrea să spun ceva, domnule. - Vă rog.
Eu cred că doctorul Aziz e nevinovat.
Voi aştepta verdictul Curţii.
Dacă e găsit vinovat, voi demisiona de la şcoală şi voi părăsi India.
Părăsesc clubul în acest moment.
E în vârstă. Nu trebuie uitat acest lucru.
Oamenii în vârstă nu iau niciodată lucrurile aşa cum s-ar aştepta.
Pot provoca o mulţime de probleme.
- Eşti bine, mamă? - Doar... doar mă odihneam puţin.
- E foarte cald. - Da, e.
Aş vrea să te pot convinge să nu faci o asemenea călătorie în această perioadă a anului.
Cel puţin aşteaptă până la muson. Nu mai e mult.
Am atâtea de făcut şi atât de puţin timp la dispoziţie...
Ce să faci, mamă?
Treburi de rezolvat. Să o văd pe Stella.
Să mă refugiez de toată această încurcătură şi agitaţie fără rost în propria mea peşteră.
Chiar aşa... Dar între timp se apropie procesul.
Nu vreau să am nimic de-a face cu el.
Dar tu eşti un martor important.
Ai renunţat după prima grotă şi ai lăsat-o pe Adela să plece singură cu el.
Nimeni nu te condamnă, mamă.
A regizat totul, speriindu-te cu acel ecou.
Foarte eficace păsăreasca lui.
Nu vei înţelege niciodată natura acelui loc,
cum nu o va face nimeni altcineva din această ridicolă Curte.
Nu vreau să mai discutăm despre asta.
Foarte bine, mamă.
Cel puţin vei rămâne pentru nunta noastră?
- Te vei căsători? - Bineînţeles. De ce întrebi?
Mă întrebam.
Toate aceste fleacuri despre dragoste...
Dragoste în biserică, dragoste într-o grotă, de parcă ar exista cea mai mică diferenţă.
Şi eu mi-am lăsat treburile pentru astfel de fleacuri...
Nu te înţeleg.
Niciodată nu te-am înţeles mai mult decât ai făcut-o tu vreodată cu mine.
Şi, cu Adela?
O apreciez pe Adela. Are personalitate.
Atunci nu vrei să o ajuţi?
Nimic din ce pot spune sau face nu ar putea câtuşi de puţin diferenţia ceva.
Dacă într-adevăr asta simţi, mamă, atunci trebuie să pleci.
La revedere.
Nu trebuie să te frămânţi, draga mea.
Verdictul a precedat concluzia.
Nu-i vorba de asta. Chiar sunt bine.
Cu siguranţă nu vei fi citată până mâine.
McBryde va relua discuţiile de dimineaţă.
Apoi este şi Amritrao, cu trucurile sale pentru a amuza galeria indiană.
AFARĂ DIN INDIA
Vino, dragă. Am ajuns.
Ce faceţi aici?
Sunt parte implicată, d-nă Turton. Mi-am lăsat locul locţiitorului meu.
Şi cine e locţiitorul dvs?
Das e un om de treabă, d-nă Turton.
Mulţumesc, domnule.
Pe 3 aprilie anul curent, d-şoara Quested şi prietena dânsei, d-na Moore,
au fost invitate la un ceai la reşedinţa directorului colegiului.
Aici, acuzatul a întâlnit-o pentru prima dată pe d-şoara Quested, o tânără recent sosită din Anglia.
Până în acel moment, acuzatul nu s-a mai aflat niciodată atât de aproape de o fată engleză.
În ce priveşte referirea la doamnele amintite,
mă voi mulţumi să fac aluzie la faptul că acuzatul e văduv, acum trăind singur.
De-a lungul rechizitoriului nostru, vă vom prezenta dovezi ale stării lui de spirit.
Înainte de a descrie delictul său,
ţin să specific ceea ce consider a fi un adevăr universal.
Rasele închise la culoare sunt atrase de cele deschise la culoare.
Nu însă şi vice versa.
Chiar şi atunci când doamna este mai puţin atrăgătoare decât domnul?
Linişte! Linişte!
Trebuie să avertizez publicul şi pe unii membri ai apărării
că atitudinea jignitoare care a tulburat dezbaterile de ieri
nu va mai putea fi tolerată.
Bine spus, Das. Ai dreptate.
- D-le McBryde. - Mulţumesc.
Aş începe amintindu-vă
că acuzatul a propus expediţia cu premeditata intenţie
de a-i face avansuri d-şoarei Quested.
Mi-am făcut timp pentru a vizita Marabar-ul în ultimele zile.
E un loc inaccesibil, sterp,
a cărui vizitare presupune o organizare considerabilă şi o cheltuială pe măsură.
Grotele însele sunt întunecoase, inexpresive şi neinteresante,
cu excepţia unui ecou straniu.
Un loc curios pentru un picnic atât de elaborat.
Servitorii au fost toţi înlocuiţi de prieteni ai acuzatului,
cu excepţia unui martor, Antony.
Antony a primit instrucţiuni explicite din partea d-lui Heaslop să rămână cu doamnele.
Şi totuşi, a rămas aici.
Ieri, l-aţi auzit mărturisind faptul că a acceptat bani de la acuzat
cu câteva minute înaintea plecării trenului.
Şi asta ne conduce spre d-l Fielding.
Ni se sugerează să credem că acesta a scăpat trenul
deoarece un alt prieten al acuzatului, profesorul Godbole, îşi spunea rugăciunile.
Rugăciuni...
În urma unei neplăcute altercaţii, am renunţat la ipoteza
că această fervoare religioasă ar fi fost fructul unor convingeri similare.
Obiectez, d-le.
D-l McBryde se foloseşte în mod evident de această oportunitate pentru a-şi reafirma calomniile.
Se susţine.
Linişte! Linişte!
Acuzatului nu-i mai rămânea decât un al treilea obstacol în cale.
Doamna în discuţie
suferă de ceea ce în termeni medicali este cunoscut sub numele de "claustrofobie".
Acuzatul îşi atinge obiectivul intrând în grotă cu d-şoara Quested,
lăsând-o pe doamna în vârstă în urmă,
călcată în picioare şi sufocată de servitori şi săteni.
- D-na Moore... Vorbeşte de d-na Moore!
- Linişte!
Îl acuzaţi pe clientul meu de tentativă de omor precum şi de tentativă de viol?
Cine e această doamnă de care vorbeşte?
Nu înţeleg.
Doamna pe care am întâlnit-o la moschee. D-na Moore.
- D-na Moore? Vorbiţi de d-na Moore?
- Nu-mi propun să o citez.
Nu vă propuneţi să o citaţi pentru că nu puteţi!
A fost strecurată afară din ţară pentru că era de partea noastră.
Ar fi probat nevinovăţia lui!
Aţi fi putut să o citaţi. N-a făcut-o nimeni, nimeni nu poate depune mărturie.
Dar a fost ascunsă de noi!
Asta este justiţia engleză? Acesta este imperiul vostru britanic?
Daţi-ne-o înapoi pe d-na Moore pentru 5 minute.
Mama mea trebuia să ajungă la Aden în după amiaza acestei zile.
- Izgonită de dumneata! - Vă rog, vă rog.
- Asta nu vă va apăra cauza. - Nu apăr o cauză.
Iar dumneata nu judeci o cauză.
Amândoi suntem sclavi!
D-le Mahmoud Ali, în cazul în care nu luaţi loc, va trebui să-mi exercit autoritatea.
Atunci aşa să faceţi. Acest proces e o mascaradă!
Am plecat. Îmi sacrific cariera.
D-nă Moore... Unde sunteţi, d-nă Moore?
O vrem pe d-na Moore! D-na Moore! D-na Moore!
Rămâi cu bine, prietene!
Au luat-o pe d-na Moore!
- D-na Moore! - D-na Moore!
Nu e ciudat?
Mai degrabă frumos.
Ştiam că vor încerca aşa ceva.
Linişte, vă rog.
- Bietul Das! - Linişte! Faceţi linişte!
Îmi cer scuze în numele colegului meu.
E un prieten apropiat al clientului nostru şi s-a lăsat purtat de sentimente.
D-l Mahmoud Ali va trebui să-şi ceară personal scuze.
Exact, domnule, trebuie.
Trebuie să repet că, în calitate de martor, d-na Moore nu există.
Nici dvs, d-le Amritrao, nici dvs, d-le McBryde,
nu aveţi nici un drept să speculati ceea ce acea doamnă ar fi avut de spus.
Ea nu se află aici şi, în consecinţă, nu poate spune nimic.
Doar Tu, Doamne, cunoşti tainele sufletelor noastre.
Dumnezeu preamilostiv, ascultă-ne rugăciunea.
Încredinţăm trupul ei neînsufleţit adâncurilor, pentru a se întoarce în Nefiinţă,
în aşteptarea învierii morţilor,
atunci când marea ne-o va înapoia.
Am auzit o voce din cer care-mi spunea:
"Binecuvântat fie cel ce piere în numele Domnului".
D-na Moore!
O citez, acum, pe d-şoara Quested.
Puneţi mâna pe carte.
Şi numai adevărul.
Linişte, vă rog.
D-şoară Quested...
Aş dori să vă întoarceţi în timp la momentul în care aţi ieşit din prima grotă
şi aţi găsit-o pe d-na Moore dărâmată pe scaunul ei.
- Sunteţi cu mine? - Da.
A dat vreo explicaţie?
A spus că era tulburată de ecou şi asta a obosit-o.
Profitând de oboseala dânsei, acuzatul a dat instrucţiuni servitorilor să rămâna în urmă
şi v-a luat pe dvs singură, cu ghidul.
Da. Însă a fost ideea d-nei Moore.
Nu înţeleg bine.
Era îngrijorată din cauza mulţimii şi a zăpuşelii.
Şi se temea ca dvs să nu fiţi supusă aceluiaşi chin.
Nu. Vroia ca noi să profităm de asta. Ea a spus-o.
Îi plăcea de doctorul Aziz.
Da, cred că înţeleg situaţia.
Ieri, d-l Fielding a spus că d-na Moore a fost "fermecată" de el.
A fost mai mult decât atât. Îl plăcea.
Cu toate acestea, nu l-aţi întâlnit decât cu două ocazii înaintea zilei cu pricina.
Aşadar, s-ar putea ca aceasta să fi fost o impresie puţin tumultoasă.
E posibil. Aşa e ea.
D-şoară Quested, aţi auzit azi dimineaţă afrontul adus de apărare justiţiei britanice.
Este foarte important să spuneţi Curţii adevărul absolut despre ceea ce s-a petrecut.
- Am fost adusă pentru a spune adevărul. - Desigur.
Îmi pare rău.
E-n regulă.
D-şoară Quested, aţi urcat spre grote împreună cu acuzatul şi cu ghidul.
Da.
Luaţi-o uşor şi încercaţi să vă amintiţi.
D-şoară Quested!
D-şoară Quested, urcăm versantul.
Ceva nu e în regulă?
Cred că poate fi, în parte, vina mea.
- De ce? - Ne-am oprit să privim câmpia de sus.
Abia puteam zări Chandrapore fără binoclul d-lui Heaslop.
L-am întrebat pe doctorul Aziz dacă şi-a iubit soţia când s-a căsătorit cu ea.
N-ar fi trebuit să fac asta.
Atunci de ce aţi făcut-o?
Mă gândeam la propria mea căsătorie.
D-l Heaslop şi cu mine abia ne-am logodit.
Văzând Chandrapore atât de departe,
am realizat că nu îl iubeam.
Linişte, vă rog. Linişte.
D-şoară Quested, dvs şi acuzatul aţi continuat să urcaţi înspre grote?
- Da. - Unde era ghidul?
- În faţă. - Trimis în faţă?
Nu, ne aştepta mai departe.
Dar când aţi ajuns la grote, acuzatul v-a părăsit pentru a-i vorbi ghidului?
Nu ştiu dacă a vorbit sau nu cu el.
Dar a plecat în direcţia lui.
Da.
- Şi ce aţi făcut? - Am aşteptat.
Aţi spus: "Cred că poate fi, în parte, vina mea."
- De ce? - L-am întrebat despre iubire.
Şi, în consecinţă, a aparut un anume sentiment de intimitate?
Asta am vrut să spun.
Mulţumesc.
D-le McBryde...
Vă rog să spuneţi Curţii ce s-a întâmplat cu exactitate.
Am aprins un chibrit.
D-şoară Quested!
D-şoară Quested?
Şi acuzatul a venit după dvs?
D-şoară Quested, acuzatul a intrat după dvs, nu?
Aş putea avea un minut înainte de a răspunde la această întrebare?
Bineînţeles.
Nu...
Nu sunt întru totul sigură.
Mă iertaţi?!
Vă aflaţi în grotă, iar prizonierul a intrat după dvs.
Ce vreţi să spuneţi, vă rog?
- Nu. - Cum adică? Ce spuneţi?
- Cred că am comis o greşeală. - Ce fel de greşeală?
Doctorul Aziz nu m-a urmat în grotă.
Să continuăm. Am să vă citesc depoziţia pe care aţi semnat-o.
D-le McBryde, nu puteţi continua.
Vorbeam cu martorul. Iar publicul să facă linişte!
D-şoară Quested, adresaţi-vă observaţiile mie.
Şi nu uitaţi, vă aflaţi sub jurământ, d-şoară Quested.
Doctorul Aziz...
Solicit suspendarea şedinţei din motive medicale!
Linişte! Vă rog, luaţi loc!
Vă retrageţi acuzaţia, d-şoară Quested?
Răspundeţi-mi.
Retrag totul.
Linişte! Linişte!
Acuzatul este eliberat fără ca reputaţia să-i fie întinată!
Doctorul Aziz e liber!
Sunteţi nebună?
Nu.
Căţea.
Am câştigat!
Ce credeţi că faceţi?
D-şoară Quested!
- Unde mergeţi? - Nu ştiu.
Nu puteţi rătăci pur şi simplu.
- Cu cine aţi venit? - Trebuie să merg.
Ce nebunie! S-ar putea transforma totul într-o revoltă!
Să găsim trăsura mea. E închisă.
Richard!
- Mă întorc. - Rămâneţi cu el, vă rog.
Nu vă pot lăsa aici. Orice se poate întâmpla.
- Am ajuns. - Felicitări, domnule.
Mulţumesc. Mulţumesc mult.
Faceţi loc, vă rog. Mulţumesc.
- Unde trebuie să vă duc? - Nu ştiu.
Ce vreţi să spuneţi?
Urcaţi.
A fost d-l Fielding!
Şi d-na Moore!
De ce aţi adus astfel de acuzaţii din moment ce vi le-aţi retras?
Ar trebui să vă fiu recunoscător, presupun.
Nu aştept recunoştinţă.
Aţi făcut-o din milă?
Ecoul meu a dispărut.
Vorbesc de zgomotul pe care îl am în cap de când cu grotele.
S-ar putea să fi fost totul o halucinaţie?
Am bănuiala că bătrânul McBryde v-a exorcizat.
V-a dus înapoi în timp, pas cu pas, în acea grotă
şi totul s-a rupt dintr-o dată.
- Credeam că vreţi să spuneţi că am văzut o fantomă. - Nu, nu.
D-na Moore crede în fantome.
Ei, ea e o doamnă în vârstă.
Vroiam să spun doar că e dificil, pe măsură ce îmbătrâneşti,
să nu crezi că morţii nu trăiesc din nou.
Pentru că morţii nu trăiesc din nou.
Mă tem că nu.
Şi eu.
TELEGRAMĂ
Ranjit!
Probabil a plecat la tamasha, însă pot face eu un ceai.
Scuzaţi-mă o clipă.
Oh, dragă.
"Annie Blair, o pasageră."
Nu o voi mai vedea niciodată.
- Mi s-a spus că v-aţi întors. - Da.
Mâine plec în Kashmir pentru a-mi prelua îndatorirea
de ministru al Educaţiei.
Am venit să-mi iau rămas bun.
Da? Intră.
Mulţumesc.
D-şoară Quested...
Vă rog, vreau să vă dau adresa mea
şi să vă fac o invitaţie să mă vizitaţi.
Aţi văzut Himalaya, d-le Fielding?
Nu.
D-şoara Quested tocmai a primit nişte veşti proaste.
Oh, îmi pare rău.
- D-na Moore. - Da.
- Vă este adresată. - Da.
- De ce această doamnă v-a trimis dvs scrisoarea? - Nu ştiu.
D-le Fielding, mă încumet să remarc...
Ţinând cont de circumstanţe, nu cred că ar trebui să schimbăm subiectul.
Mă ierţi, Godbole, însă d-şoara Quested e extrem de afectată.
Desigur, desigur. Cu toate acestea...
După cum se pare, numele meu a trebuit să fie amintit în timpul unei conversaţii.
Fără îndoială Heaslop va fi avertizat de companie.
- Înţeleg. - Nu-i voi spune lui Aziz decât mâine.
Hamidullah organizează o petrecere diseară şi doar l-ar contraria.
Oh, şi aţi auzit de daune?
- Daune? - Amritrao solicită 20.000 de rupii daune de la...
Plus cheltuielile de judecată.
Cine ar fi prezis că Aziz va fi salvat de duşmanul său?
Şi acum, d-le Fielding?
- Aziz! - Intră.
Ce zi minunată pentru tine!
În cele din urmă, sunt indian.
Unde ai dus-o?
Am dus-o înapoi la colegiu.
De ce?
Din această dimineaţă, nu mai are unde să meargă.
- Nu? - La Heaslop? La familia Turton?
Întregul imperiu britanic al Indiilor îi apăsa pe umeri.
Dar când a realizat că s-a înşelat, a încetat şi a făcut totul ţăndări.
Eu n-aş fi avut curajul.
Îmi permiţi să iau loc?
Te rog.
Acum ce-o să faci?
Hamidullah organizează o petrecere pentru victoria mea, cu artificii şi muzică.
Bine. Dar m-am referit după.
Acum, această groaznică afacere s-a încheiat.
Îmi voi căuta o altă slujbă.
La sute de km de acest loc există un stat indian inafara Indiei britanice.
- Dar tu? - Îmi voi lua un lung concediu în Anglia.
Veţi fi amândoi pe acelaşi vas pe drumul de întoarcere?
Nu. Nu voi putea pleca înainte de sfârşitul trimestrului.
D-şoara Quested va pleca imediat cum îşi va cumpăra un bilet.
Înţeleg.
- Uite... - Ascult.
Godbole mi-a spus că Amritrao solicită 20.000 de rupii daune.
Plus cheltuielile de judecată.
Urăsc să o văd primind ce e mai rău din ambele lumi. Ar distruge-o.
Şi eu? Închisoarea, corespondenţa mea particulară citită în public,
degetele lui McBryde pe poza soţiei mele,
totul pentru că o "fată engleză" a stat prea mult în soare.
Ştiu.
Şi ştiu şi eu care va fi următoarea ta întrebare.
Mă vei întreba dacă pot să o scutesc de plata celor 20.000 de rupii, nu?
Apoi, dacă voi accepta, englezii vor putea spune:
"Iată un indian care s-a comportat aproape ca un gentleman".
"Dacă ar fi fost alb, l-am fi putut primi chiar în clubul nostru".
De asta ai venit să mă vezi?
Răspunde-mi.
În cele din urmă voi, englezii, mereu rămâneţi solidari.
Nu mai vreau să am niciodată de-a face ceva cu nici unul din voi.
Cu nici unul!
Te poţi întoarce la colegiu şi să-i spui că-şi poate păstra banii.
Spune-i să-şi cumpere un soţ cu ei! Spune-i...
Vii cu mine?
Nu cred.
SPITAL ŞI CLINICĂ - DR. AZIZ
E o mare onoare, profesore.
- E vreo problemă? - Nu, nu.
Ajung la pensiune în această după-masă.
De cât timp ştiaţi că sosesc?
O lună. Poate două.
- De ce nu mi-aţi spus nimic? - Nu se poate spune nimic
decât atunci când celălalt e pregătit să asculte.
Şi ce vrea să însemne asta?
D-l Fielding ţi-a scris scrisori din Londra şi Bombay. Le-ai rupt pe toate.
- Aşa e. - Iată despre ce vorbesc.
"Dragul meu Aziz, am noutăţi să-ţi spun."
"Mă voi însura cu cineva pe care o cunoşti."
Sfârşitul unei experienţe absurde.
Mi-am construit o nouă viaţă aici, departe de englezi.
Trebuie să plec la pension să îi întâmpin.
Însă obligaţiile religioase îmi vor reclama întreaga atenţie în următoarele 3 zile.
A bătut tot acest drum pentru a te întâlni.
Nu poţi uita trecutul şi să le arăţi împrejurimile?
Îmi pare rău, dar mi-a ajuns să arăt India d-şoarei Quested.
Opreşte. Să ne oprim o clipă.
Trebuie să plecăm.
Barca, sahib.
Bună!
Aziz!
Iată-te, în cele din urmă.
Te-am căutat peste tot.
Akbar! Jamila!
Copiii tăi?
Da.
Bănuiesc că Godbole ţi-a spus că sunt aici.
Ministrul Educaţiei niciodată nu spune nimănui nimic decât dacă este obligat să o facă.
Tot ce mi-a spus a fost că liceul nu va exista.
Eu trebuia să îl inspectez.
Oricum, iată-mă aici.
Am vizitat şcolile din toate ţinuturile.
Am trecut prin Chandrapore.
Bungalow-ul tău a devenit un magazin.
Turton s-a retras iar Callendar a fost dat afară.
Hamidullah îţi trimite salutările sale.
El mi-a spus că te-ai mutat aici.
Ţi-am scris sub oblăduirea lui Godbole.
De ce nu mi-ai răspuns?
Te-ai căsătorit cu duşmanul meu, mi-ai furat banii.
Aziz, te voi surprinde.
- Ce vrei să spui? - Soţia mea e fiica d-nei Moore.
- Stella? - Stella.
D-şoara Quested ne-a făcut cunoştinţă.
Ce neînţelegere!
- Unde e? - Am lăsat-o la pension.
O vei cunoaşte mâine. Trebuie să-şi cruţe forţele.
Poartă copilul tău?
Da.
Deci, în cele din urmă, numele tău nu se va stinge.
Ai dreptate.
D-na Moore...
D-na Moore!
"Şi Stella crede că răul din grotele din Marabar a dispărut,"
"şi la fel cred şi eu."
"Dragă d-şoară Quested,"
"astă seară este Festivalul Luminii",
"şi vă scriu în speranţa de a mă ierta."
"Mi-a luat tot acest timp pentru a realiza curajul de care aţi dat dovadă."
"Datorită dvs, mă aflu fericit aici, alături de copiii mei, în loc de a mă afla în închisoare."
"Şi datorită dvs, vreau să fac bine celor din jurul meu."
"Richard şi Stella au plecat în această dimineaţă."
Rămâi cu bine.
"Nu cred că îi voi mai vedea vreodată."
Subtitrări imbunătăţite de HighCode
** CĂLĂTORIE ÎN INDIA ** (1984)
Traducerea şi adaptarea: gligac2002@yahoo.com
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro